Belarusfilm
Central Partnership
XIX a. viduryje prie vakarinės Rusijos imperijos sienos buvo pastatyta Bresto tvirtovė.
Dėl galingų įtvirtinimų, fortų sistemos, bastionų, pylimų ir griovių su vandeniu citadelė tapo neįveikiama.
Po šimtmečio nuo pastatymo jos galia sumenko...
tačiau ne joje buvusių žmonių.
Praėjus 20 metų po karo Sergėjus Smirnovas parašė knygą,
kurios dėka pasaulis sužinojo apie tvirtovės gynėjų žygdarbį.
1965 metų gegužės 8-ąją Bresto tvirtovei buvo skirtas Tvirtovės-herojės statusas.
Bresto tvirtovės gynėjams, tiems, kurie gynė mūsų Tėvynę, atminti.
Jungtinės valstybės radijo ir televizijos organizacija pristato
Remiamas Rusijos Federacijos Kultūros ministerijos
Remiamas socialinio ir ekonominio federalinio fondo kinematografijai
- BRESTO TVIRTOVĖ -
1941-ųjų birželio 21. Brestas. Mieto parkas.
Pavalgysime ledų.
O kas per kinas?
Aš atsimenu. Atsimenu viską.
Miesto parke, kaip visada šeštadieniais, vyko šokiai.
Tai aš.
Aleksandras Akimovas.
333-io pulko muzikinio būrio mokinys.
Tėvai žuvo Ispanijoje 1937.
Likome tik aš ir brolis.
O tai Ania.
Tiesiog Ania.
Tačiau man ji buvo ne tik tiesiog Ania.
Palūkėk minutėlę. Aš tuoj grįšiu.
Saška, kodėl tu ne dalinyje?
Moška paprašė padėti.
Visas jų orkestras išsibėgiojo. Paskutinis dūdorius išvažiavo ketvirtadienį.
- Muzikinio būrio mokiny Akimovai! - Aš!
Įsakau nedelsiant grįžti į tvirtovę!
Ko tu šauki? Tu man ne tėvas. Ir net ne vadas.
Kodėl čia rėki prie visų?
Perduok viršilai Kovalenkai, kad tave atitinkamai nubaustų.
Ateisiu ir patikrinsiu.
Ir grok kaip reikiant.
Apsisukt!
Žengte marš!
Ir jis dar vadina save mano broliu...
Karininko šeima, susirinkite.
- Ania, ateik. - Aš čia.
Nejudam!
Su jumis sunkiau nei su pulku.
Tai mano namai.
Mano tvirtovė.
Gana didelė.
Visko ir neišnaršysi.
Tačiau aš žinojau tokių vietų, kur man pasislėpus
niekas manęs nesuras.
Ačiū.
Brestas. Geležinkelio stotis.
Šiandien bilietų nebus!
Nebus bilietų.
Nėra bilietų.
Net ir skirtų armijai. Nėra visai.
Aš jums lietuviškai sakau: man davė tik tris dienas nuvažiuoti ir grįžti atgal.
Tegul jie ir duoda bilietus.
Mes neturime.
Galite nors nužudyt.
Klausykite. Daugpilyje liko mano žmona ir mažas vaikas.
Aš turiu nuvežti juos į savo tarnybos vietą.
Birželio 20 diena - tai viskas, ką galiu padaryti.
Paimkite armijai skirtus bilietus.
Drauge komisare, sakau jums kaip savo giminei:
man uždrausta liesti bilietus, skirtus armijai.
Jie skiriami tik atskiru įsakymu.
Vadinasi, ne?
Galbūt tai ir geriau. Ko visi iš čia važiuoja?
Ką jūs norite pasakyti?
Karšta. Kaip Sacharoje.
Na ir dienelė. Nors mirk.
Sveiki, drauge komisare.
Sveikas, Nikolajau.
- Veži kino juostą? - Taip. Vežu.
Nagi, nagi, nagi!
Tuguševas.
Kolia greitas, o Tuguševas dar greitesnis.
Brangioji, aš kurį laiką negalėsiu atvažiuoti. Tvirtovėje ramu. Karo nebus.
- Matas. - Tau tik pasisekė. Dar kartą. Nagi.
Neišvažiavote, drauge pulko komisare?
Išvažiuosi čia...
Atvežei kino juostą?
Atvežiau.
- ...ir alaus. - Gal be alaus?
Rytoj juk sekmadienis.
Sekmadienį žmonės ilsisi.
Štai ir aš pailsėsiu.
Tris alaus.
Ir mineralinio vandens vaikams.
Prisiminė jis vaikus.
Ar nieko nepamiršot?
Eime, Vasia.
Atvežei?
Atvežiau.
Ir vėl turbūt apie meilę, ar ne?
Apie meilę.
Papuoliau aš, drauge viršila.
Ką? Nejau tave diržu išplakt? Kur jis tave pričiupo?
Aš nepataikiau į taktą. O mano brolio klausa - patys žinote.
- Ir ką grojai? - Ant kalvų.
Kad iki rytojaus, Aleksandrai, jau mokėtum.
Rytoj ryte turėsi groti.
Stop muziką!
Hrušai, ką darai? Kur tu žiūri?
Drauge leitenante, tai juk kažkoks Gulbių ežeras.
Na, ir kada, jūsų manymu, prasidės karas su Vokietija?
Man buvo paskirta ištirti jūsų bylą dėl gandų skleidimo apie karą su vokiečiais.
Aš tikiu, kad jūs esate tikras komunistas, nuoširdus žmogus.
Kaip galėjo nutikti, Piotrai Michailovičiau,
kad jus paskyrė panikos valdytoju?
Kas paskyrė - to ir klauskit.
Padėkite man, Piotrai Michailovičiau.
Mano rangas mažas.
O užduotys tai o-ho-ho....
Aš suprantu, kad tai ne jūsų kaltė.
Kas sėja paniką? Kaip manote?
Aš specialiai pakviečiau jus čia, kad mes galėtume pasikalbėti akis į akį.
- Kas, drauge majore? - Aš.
Kažkaip leptelėjau porą kartų, kad vokiečiai greitai puls.
Nesu iš nieko to girdėjęs.
Nėra čia jokios panikos, drauge Vanšteinai.
Miegokite ramiai.
Žiūrėk, leitenante, jei jie puls, mes atsidursime kaip katile su verdančiu vandeniu.
Čia 8 tūkstančiai žmonių.
Ir per šiaurinius vartus visi jie nespės išeiti.
Visi su mamomis, auklėmis, močiutėmis, vaikais.
Ir su visais savo daiktais. Užuolaidos, servetėlės... Po velniais!
Didžiąją dalį kareivių reikia išvesti už tvirtovės sienų,
kur kareiviams ir reikia būti.
Štai ką aš, karo vadas, išgyvenęs du karus, sakiau.
Ir sakysiu toliau!
O kaipgi ketvirtoji armija?
Piotrai Michailovičiau, juk nepaliks mūsų? Neleis mums išvirt? Kaip manot?
Neleis... Neleis, jei visi bus savo vietose.
Kareiviai vienoje vietoje, vadai - kitoje.
Kur kareiviai be vadų - ten yra ir panika.
Tai juk karo pagrindai, drauge leitenante.
Aš supratau jus, Piotrai Michailovičiau.
Manau, kad šis pokalbis buvo labai naudingas.
Tačiau prašau tai laikyti paslaptyje.
Jūsų byla bus nagrinėjama 27 dieną.
Leiskite eiti, drauge leitenante.
- Klube prasideda kinas. - Taip, žinoma.
- Suspėsime mes. - Nepavėluosime.
Sonia? Sonia?
Ar pasiliksi?
Pažiūrėk, kaip gyvena žmonės.
Ačiū, drauge majore.
Petia.
Atšalo arbata.
Eik miegoti, Katia.
Taip Breste pasirodė vokiečių diversantai, vilkintys mūsų uniformas.
Tai jie nutraukė elektros ir vandens tiekimą.
Kas tau?
Šiandien pas mus vėl atėjo lenkas.
Jis pasakė, kad karas prasidės 4 valandą.
- Ar tiki? - Žinoma, kad ne.
Tik per šią savaitę sučiupom 10 tokių.
Visi jie sako, kad šiandien, rytoj, rugpjūčio 8...
Ne. Aš nerimauju dėl Niurkos.
Užaugo mergaitė. Anksčiau viską man pasakodavo.
O dabar - ko bepaklaustum - trūkčioja pečiais ir tiek.
Galbūt ji susirgo?
Ir jos liga vadinasi Saša Akimovas.
Mūsų Niurka įsimylėjo.
Štai taip, tėveli.
Sania, ar atsimeni, kaip žadėjai pasiimti mane į žvejybą?
Ne, Niura. Tėvai tavęs neišleis.
Aš tyliai. Kai visi užmigs.
Gerai, Niura, tu kol kas pagrok, o aš eisiu parūkyti.
Susituokime.
O ar manęs paprašei, jauniki?
Netiki?
Aš tuoj...
Aš greitai.
Sveiki.
- Pavardė? - Kolka.
Atvežiau kino juostą.
1941-ųjų birželio 22 03:58
Mokymai?
Neduoda išsimiegoti.
Einu pažiūrėsiu.
Ant žemės!
Kas tai?
Mokymai.
Bėk!
- Kur? - Namo. Aš surasiu tave.
O tu?
- Kur Ania? - Nusiraminkite. Mes ją rasime.
Kur Ania?
Petia, karas?
- Katia! Greičiau. - Ar viską paėmei?
Laikykis.
Bėgam!
Katia, daryk taip, kaip tave mokiau.
Pasislėpkite rūsyje.
- Petia. - Ramiai.
Nagi, sūnau.
- Tavo kepurė. - Kai viskas nusiramins, ateisiu pas jus.
Ji mus suras, ar ne?
Likite čia.
- O tu? - Niekur neikite, kol negrįšiu.
Aš einu. Iki.
Bėkit. Bėkit!
Andriuša. Andriuša. Andriušenka!
Mama!
Laikyk ją.
Nepasiduoti provokacijoms!
Bėk! Bėk! Bėk!
Aš įsivaizdavau karą.
Tačiau aš neįsivaizdavau karo... tokio karo.
Visi jo laukė.
Tačiau niekas nesitikėjo jo taip staigiai.
Paprastai ir baisiai.
Aš bėgau į tą namą.
Tai buvo susirinkimo vieta.
Karo atveju.
Taip buvo parašyta instrukcijoje.
Tačiau ta instrukcija turbūt liko ten.
Tame sugriautame name.
- Negalima! - Leisk!
Be vado įsakymo ginklų neimti!
Ginklas man skirtas nebuvo.
Tačiau aš turėjau savo ginklą.
Ir jam leidimo man nereikėjo.
Regis, kad nutilo.
Mama...
Sūnau...
Ropok į rūsį.
Bėk, sūnau...
Ten negalima!
Tvirtovė. Volinsko įvirtinimas. Ligoninė.
Negalima! Vyksta operacija.
Tvirtovė. Kobrinsko įtvirtinimas. Šiauriniai vartai.
Nustokite panikuoti!
Tvirtovė. Kobrinsko įtvirtinimas. Rytiniai vartai.
Grįžti!
Grįžti į kareivines!
Nustokite panikuoti!
Grįžti į kareivines!
Berniuk!
- Grok! - Ką groti?
Grok bet ką.
Stot! Stot!
Stot!
Berniuk, gal išprotėjai? Nešdinkis iš čia.
- Kur ginklas? - Eik tu...
Vadai, pas mane!
Mes leitenantai.
Leitenantai? Nesimato!
Susitvarkykite ir raportuokite kaip reikia, nes kitu atveju aš jus nušausiu kaip panikuotojus.
Gerai, pone.
Grįžkite į kareivines. Pasiimkite ginklus ir į savo vietas.
Bėgte!
Tvirtovė. Kalvų vartai.
O kur mūsiškiai? Eteryje tik vokiečiai.
Galbūt tai mokymai?
Kokie, po velnių, tau mokymai?
Ramiai!
Kaltas, drauge pulko komisare.
Nustokite panikuoti!
Kas čia vadovauja?
Aišku.
Vadovausiu aš.
Viršila, sukvieskite visus žmones. Duokite jiems ginklus.
Išsiskirstyti prie langų.
Neleiskite vokiečiams pereiti tiltą.
Saugoti amuniciją.
Užmegzkite ryšį su miestu.
Aš Tvirtovė. Aš Tvirtovė.
Tvirtovė. 9 priešakinė pozicija.
Pasiimt ginklus!
Ginklų mažai, drauge leitenante. Juos užgriuvo.
- Kur politikos vadas? - Miręs.
Visi, kas turi ginklų, pas mane.
Visi kiti pasistenkite paimti ginklus iš užgriuvusios patalpos.
Vokiečiai!
Forposte,
į kovą.
Paskui mane!
Reikia žmogaus pirmame aukšte.
Aš Tvirtovė. Aš Tvirtovė.
Ginamės. Kariaujame.
Laukiame pastiprinimo.
Tvirtovė. 132-o NKVD bataliono kareivinės.
Koks čia būrys? Kas čia vadovauja?
Kur vadas? Kur vadas?
NKVD leitenantas Vanšteinas!
Kaip vyresnysis karininkas, įsakau palikti kareivines ir išsiskaidyti į mažesnes grupes.
Pasprukti iš tvirtovės į įtvirtinimų pusę.
Leiskite kreiptis. Jei paliksime savo pozicijas, vokiečiai prasibraus į tvirtovę.
Reikia juos užlaikyti, kol neatvyks pastiprinimas.
Vykdyk įsakymą, leitenante.
Dvi divizijos jau pajudėjo link mūsų padėti mums.
Žmonių aukos beprasmės.
- O jūs, seržante? - Vyresnysis seržantas Novikovas.
Ar žinote, kas būna už įsakymų nevykdymą?
Drauge majore, atleiskite. Aš jūsų nepažįstu. Ar galite parodyti dokumentus?
Žinoma.
Teisingai. Giriu už budrumą.
Ir batus.
- Ką? - Parodykite batus.
Mūsų batų galai apvalūs, o vokiečių - kvadratiniai.
Žiūrėk.
Kvadratiniai!
Stok!
Ženklelis vokiškas.
O batų galai buvo apvalūs.
Sonia!
Kolia. Kolia.
- Kolia, aš čia. - Sonia, aš tuojau.
Vokiečiai traukiasi į pietus.
Sonia.
Kolia.
Tyliau. Prašau tavęs. Tyliau.
Aš taip daugiau nebegaliu.
Aš labai bijau.
Ten vokiečiai.
- Prašau tavęs... - Tyliau! Čia aš.
Neverk. Aš juk žinau, kad tu stipri.
Aš tvirtovė. Aš tvirtovė. Kariaujame.
Ginamės. Laukiame pastiprinimo.
Drauge komisare, pažiūrėkite.
Mūsiškiai iš ligoninės.
Žiūrėkit.
Viena iš tų seselių mane gydė.
Kas dabar bus, drauge komisare?
Viršila, eisi su manimi.
- Klausau. - Ginklą palik.
Visi išsiskirstykite prie langų.
Taikykitės į krūtinę.
Paskui mane.
Rado, kuo prisidengti.
Ant žemės!
Visiems į rūsius!
Reikia patekti į Brestą.
Sužinoti, kas ten vyksta.
Ar užduotis aiški?
Taip, drauge pulko komisare.
Vykdykite.
Pažiūrėkit, kiek žmonių išžudė.
Amunicijos.
Lipk vidun.
Ar yra amunicijos?
Kokia dar amunicija? Sėsk tik!
Važiuojam prie šiaurinių vartų.
Kobrinsko įtvirtinimas. Karininkų namas.
Aš ieškojau brolio.
Mes gyvenome čia.
Mūsų šeima.
Ir Počernikovų šeima.
- Dėde Vania. - Ropok prie lango.
Ar nematėt mano brolio?
Štai. Padėk man.
Šura, nereikia.
Eik čia.
Saša, eik iš čia.
Ne.
Tai įsakymas.
Ką mes darysime, Vania?
Aš netapsiu belaisviu.
Aš su tavimi.
Aš viską suprantu.
Aš nenoriu gyventi be tavęs ir vaikų.
Atleisk man.
Tai tu atleisk man.
Pažiūrėk, ko jie ten vaikšto.
Važiuok atgal. Pro čia mes nepravažiuosime.
Mums neprasibrauti.
Laukiame pastiprinimo.
Aš Tvirtovė. Aš Tvirtovė.
Kariaujame. Ginamės.
Laukiame pastiprinimo.
Drauge majore! Drauge majore.
- Tankai. - Ramiai, leitenante.
Kad dar bent vieną ginklą...
Aš juk sakiau. Sakiau.
Trečias.
Dabar praverstų prieštankinis ginklas.
Į kovą! Paruoškite granatas.
Surinkite ginklus.
Į pozicijas.
Nešaudyti be įsakymo.
Įsidegė mūsų katilas. Vis tiek būsi mano. Niekur nedingsi.
Kas šovė?
Ugnis!
Mūsiškiai.
Taikytis.
Ugnis!
Koptunai, granatas.
Užtaisyk!
Atakon!
Pirmyn!
Kuo tu vardu, sūnau?
Leitenantas Akimovas.
Taip mirė man brolis.
Pirmą dieną. Pirmą be galo ilgą dieną.
Pirmą kartą karo eigoje vokiečių vadai nusprendė atsitraukti
1941-ųjų birželio 22 dieną 11 valandą ryto
čia, Bresto tvirtovėje.
Galinčių laikyti ginklą liko vos 18.
Vaistų, vandens ir maisto visiškai nėra.
Kaip manot, kur mūsiškiai? Kodėl jie neateina?
Ar greitai ateis?
Ką pasakyti kareiviams?
Iki ryto jie atvyks.
Būtinai atvyks.
Ar visus palaidojot?
Taip, pone.
Kiek liko vandens?
Rūsyje yra ledas. Vienai dienai užteks.
O vėliau?
Iki ryto juk ateis mūsiškiai ir mes tuos vokiečius...
Čia likti pavojinga.
Pastatai smarkiai apgadinti.
Visi jūs eisite paskui mane.
Likite mūsų kareivinių rūsiuose, kol neateis mūsiškiai.
O kur Ania?
Maniau, kad ji su tavimi.
Reikia eiti.
Aš nežinau, kas vyksta.
Nežinojau, ką daryti, kur eiti.
Vieną dalyką žinojau kuo puikiausiai.
Reikia palaukti ryto.
Nes ryte ateis mūsiškiai.
Ir viskas pasibaigs.
Birželio 23
Kareiviai, vadai, jūs turite pasirinkimo teisę. Apsispręskite.
Arba jūs kovosite ir mirsite,
arba savyje rasite drąsos pasiduoti ir gyvensite.
Jūsų neturite jokių vilčių.
Priešintis beprasmiška.
Mes atėjome, kad išlaisvintume jūsų šalį nuo žydų ir bolševikų.
Mes sukursime naują gyvenimą.
Daugiau jokių kolūkių ir girtuoklysčių.
Pasiduokite ir gyvensite su mumis.
Leiskite šauti.
Ne.
Viskam savas laikas.
Ranką!
Drauge leitenante, leiskite raportuoti.
333-io pulko muzikinio būrio mokinys Aleksandras Akimovas.
Nuvesk jį į rūsį.
Drauge leitenante, o kur Ania?
Ką?
Ania.
Mačiau, kaip ji bėgo pas jus.
Nuvesk jį į rūsį. Greičiau. Greičiau.
Paleisk mane!
Kur tu? Stok.
Aš ją rasiu!
Akimovai!
Saška!
Aš rasiu ją!
Nereikia! Ne, ne, ne!
Nereikia! Prašau!
Prašau, nežudykite manęs!
Ne! Ne!
Nereikia. Prašau!
- Tempkite jį čia. - Pakvieskite Fominą.
Greičiau!
Aš prisimenu Fominą ir Zubačiovą.
Jie turėjo nedidelį būrį prie Kalvų vartų.
Jie neleido priešams pereiti tiltą.
Tąkart aš pirmą kartą pamačiau belaisvį vokietį.
Maslovai!
Ką jis sako?
Jis sako, kad greičiausiai Minskas jau užimtas.
Jis sako, kad mes esame giliai už fronto linijų.
Koks dar Minskas? Ko tu čia atėjai?
Meluoji.
Drauge komisare, pažiūrėkite.
Mūsiškiai!
Už jo!
- Ar gyvas? - Taip.
Šaunuolis!
Nagi, nagi.
Leitenantas Karelinas.
123 oro pajėgų divizija.
Pulko komisaras Fominas.
Pasakokite, kas vyksta Breste ir Kobrine.
Kodėl tyli mūsų aviacija?
Kur mūsiškiai?
Nebėra mūsų aerodromų.
Visi sunaikinti.
Breste vokiečiai. Mūsiškiai traukiasi į Minską.
Draugai.
Kovotojai.
Vokiečiai siūlo mums pasiduoti.
Siūlo mums bailų gyvenimą nelaisvėje.
Jie klysta.
Mes Raudonosios armijos kareiviai.
Mes ginsime savo Tėvynę iki paskutinio kraujo lašo.
Kitos išeities mes neturime.
Birželio 24
Dėde, duok gurkšnelį vandens.
Nėra, mieloji.
Yra. Duok, dėde.
Kur šeima, Kostia?
Nežinau.
Palikau juos namuose, rūsyje.
O dabar nežinau.
Nežinau ir aš.
Gerti negalima.
Benzinas.
Aš prisimenu tą rytą. Ar dieną?
Aš atsibudau ir pamačiau rankas.
Kovalenko rankas.
Jis drožinėjo švilpuką iš medžio.
Aš žiūrėjau ir galvojau, kam man jis reikalinga?
Mes turime susijungti ir prasiveržti.
Ko mums čia laukti?
Proveržis. Nedelsiant. Šiąnakt. Arba mes visi žūsime po vieną.
Koks dar proveržis? Tvirtovė apsupta.
Brestas okupuotas. Kur veržtis?
Į lagerį? Mirčiai į nagus? Kur?
Mes jau mirę, drauge kapitone.
Taip, dauguma mūsų mirs.
Galbūt visi.
Kol yra jėgų, reikia kovoti.
Reikia veržtis.
Rašyk įsakymą.
Numeris?
Pirmas įsakymas.
1941-ųjų birželio 24.
Tvirtovė.
Situacija Tvirtovėje reikalauja nedelstinos išeities.
Išbrauk nedelstinos išeities.
Parašyk: organizuoto karinio veiksmo.
tolesnei kovai su priešu.
vadai - komisaras Fominas,
kapitonas Zubačiovas, leitenantas Vinogradovas. Nuspręsta...
sujungti likusius karinius padalinius
į jungtinę grupę.
Bendromis jėgomis...
šiąnakt, birželio 24,
veržtis...
...veržtis...
tam, kad susijungti su kitais Raudonosios armijos padaliniais...
Ir tolesnės kovos su nacistiniais okupantais.
Vokiečiai ant tilto!
Užimkite savo pozicijas!
Chavlenka, pas mane!
Įdėmiai klausykite.
Turint galvoje nuolatines kovas prie Terespolio vartų ir rytinio forto,
ten vis dar kovoja mūsiškiai. Paskui mane.
Pasistenkite žūtbūt prasibrauti iki jų.
Raportuokite apie situaciją.
Praneškite jiems apie mūsų sprendimą veržtis...
šiąnakt! Pasistenkite pasiekti juos iki proveržio pradžios...
ir grįžti atgal...
gyvais!
Drauge komisare, leiskite eiti man.
Neleidžiu.
Išgerkite vandens. Tai viskas, ką galiu.
Atiduokite sužeistiems.
- Vykdykite! - Gerai.
Nunešk į rūsį sužeistiems.
- Vykdyk. - Gerai.
Ramiai, ramiai. Viskas gerai.
Užbaikite patys.
Daktare?
Šeštadienį į parduotuvę atvežė šalto mineralinio vandens.
Į rūsius!
Aš nesugebėjau.
Eik į rytinį fortą. Ten mūsiškiai.
Perduok įsakymą: šiandien naktį - proveržis.
Aš perduosiu.
Aš žinojau, kad man nieko nenutiks.
Nes aš turėjau perduoti įsakymą.
Ania...
kol viskas nenurimo, lik čia.
Aš negaliu likti su tavimi.
Aš gavau įsakymą.
Turiu jį perduoti.
Ar girdi?
Vandens nebuvo.
Tiksliau, jis buvo visur.
Tačiau iki jo buvo neįmanoma nueiti.
Visi priėjimai prie vandens buvo stebimi.
Už katiliuką vandens, už gurkšnelį,
žmonės mirdavo.
O tai, ką atnešdavo, saugodavo...
ataušinti kulkosvaidžiams.
Drauge majore, leiskite raportuoti.
333-io pulko muzikinio būrio mokinys Aleksandras Akimovas.
Įsakymas:
Šiąnakt bendras proveržis.
Signalas - raudona rakete.
Sekasi man su Akimovais.
Aš Tvirtovė. Aš Tvirtovė.
Kariaujame. Ginamės.
Laukiu pastiprinimo.
Birželio 25 01:55
Jau laikas.
Paskui mane.
Eime.
Bėgam!
Paskui mane!
Terešenko, kur pataikė?
Į petį, drauge vade.
Verešenko, padėk jam.
Gerai.
Visiems trauktis!
Trauktis!
Traukiamės!
Drauge karo gydytojau.
Taip.
Aš padariau viską, ką galėjau.
Pagailėkite savęs ir savo artimųjų.
Pagailėkite savo vaikų.
Padaryk ką nors, vade.
Ania!
Aš niekur neisiu.
Aš neprašau, Katia.
Tu negali man įsakinėti.
Neisiu.
Tuomet niekas neis.
Tu juk mano žmona.
Vado žmona.
Paskui tave seks žmonės.
Mes jau netekome Anios.
Aš nenoriu netekti ir jūsų.
Noriu, kad eitum.
Tai tavo paskutinė galimybė.
Tu turi... tu turi išauginti vaikus.
Tu sugebėsi. Tu stipri.
Tu labai stipri.
Tu pati stipriausia.
Ania.
Ania, ar girdi mane?
Reikia eiti.
Tavęs ieško tėtis.
Jis ten. Jis laukia.
Kareivinėse.
Reikia eiti.
Jums liko 15 minučių.
Sūnau, eik.
Jums liko 10 minučių.
Tėti.
Ania.
Gyva.
Sania!
Reikia eiti! Eisite kartu.
Aš tarnauju kariuomenėje. Aš niekur neisiu.
Akimovai, tai įsakymas.
Girdi mane?
Be tavęs ji neis.
Girdi?
Neis.
Klausau, drauge leitenante.
Vykdyk.
Jums liko 5 minutės.
Birželio 26, 15:58
Galbūt aš mirsiu, tačiau nepasiduosiu.
Išnaudoję visas išeitis,
vokiečiai ant Bresto tvirtovės numetė dviejų tonų bombą.
Aš Tvirtovė.
Kariaujame. Ginamės.
Laukiu pastiprinimo.
Aš Tvirtovė.
Kariaujame. Ginamės.
Laukiu pastiprinimo.
Šok! Šok, šunsnuki!
Komisarai!
Žydai! Komunistai!
Stokite į eilę.
Aš komisaras.
Komunistas ir žydas.
Pulko komisaras Jefimas Moisejevičius Fominas
1941-ų metų birželio pabaigoje
buvo nušauta prie Kalvų vartų.
1957-aisias gavo Lenino ordiną.
Po mirties.
Įsakymas:
Išeikite iš Tvirtovės po vieną.
Išlikite gyvais...
kaip įmanoma ilgiau.
Ačiū jums, draugai.
Iki.
Ačiū.
Iki. Ačiū.
Iki.
Ačiū.
Majoras Piotras Michailovičius Gavrilovas
buvo paimtas belaisviu sunkiai sužeistas 32 karo dieną.
Kaip ir daugelis pabuvojusių belaisviais, vėliau jis tapo Stalino represijų auka,
išmestas iš partijos sąrašų.
Ir tik 1957-aisis jis gavo Sovietų Sąjungos herojaus titulą.
- Ar čia visi? - Taip.
Aš pabėgau, draugai.
Pabėgau, kol per mišką vedė belaisvius.
Kol ėjau, šalia manęs kaip sprogo bomba...
Sunku man. Aš kurčias, drauge leitenante. Nieko negirdžiu.
Kol dar turime jėgų, įsakau prasiveržti
pro apsuptį.
Nikolajevai, vadovausi tu. Aš liksiu čia ir tave pridengsiu.
- Tačiau... - Vykdyti!
- Nekankink. - Klausau.
Eik čia.
Padėk man.
Paimk tai.
Tu drąsus. Aš žinau, kad tu ištrūksi iš tvirtovės.
Ir dar...
Papasakok jiems viską, ką matei.
Papasakok visą tiesą.
Papasakok jiems apie mus.
Ar girdi, dūdoriau?
Negirdi.
Eik.
Eik, Sanka.
Eik.
1965 metais 9 forposto vadui leitenantu Andrėjui Kiživatovui Mitrifanovičiui
buvo skirtas Sovietų Sąjungos herojaus titulas.
Po mirties.
Mano Ania ir visa Kiživatovų šeima kartu su kitomis Bresto tvirtovės gynėjų šeimomis
buvo sušaudyti 1942-ųjų rudenį.
Medalį, kurį man davė Kiživatovas, išsaugojau iki dabar.
Kaip ir savo atmintį.
Ir tikėjimą.
Aš ir dabar tebetikiu.
Ir tu tikėk. Jie gyvi.
Visi, apie kuriuos tau papasakojau,
ir tie, apie kuriuos žinau mažai.
Visi jie gyvi.
Kažkur.
O tų metų vasarą man buvo maždaug tiek, kiek ir tau dabar.
Tekstą vertė: stasius [TRL-Team]
Plačiau apie Mūsų Komandą ir darbus rasite užėję į www.T-Team.LT